LISABON Muzej savremene umetnosti
E. Vorhol "Crveni Lenjin" Milion evra
M. Dišan "Fontana" 3 miliona evra
D. Kuns "Podvig Herakla" 5 miliona evra
O. Roden "Danaide" 700 hiljada evra
Prevela: nAnaD
LISABON
VALENSIJA
MARSEJ
RIM
CIRIH
MINHEN
PRAG
BUDIMPEŠTA
BEOGRAD SRBIJA
Ž. Miro: triptih "Plavo 1-3" Ukraden 2009. godine
Što sve vreme plačeš? Što?
Molim vas, pustite me.
Obećavam, sve ću potpisati.
Sve što želite.
Hvala vam, gospodine Dušane.
Obećavam! Sve ću potpisati.
Moja kolena!
Bojane ...
Sine, šta ti vidiš na ovoj slici?
A na kojoj... od sve tri?
Ovo je triptih. Umetničko delo sastavljeno od tri slike.
Razumeo.
Kao "Gospodar prstenova".
Vidi, Bojane... ti si moj omiljeni bratanac.
Trebalo bi da u krvi imaš osećaj za umetnost.
Ajde fokusiraj se i reci mi. Šta vidiš?
Vidim hranu u restoranu
prelivenu balzamiko sosom...
Mislim da je Miro hteo da prikaže povezanost čoveka i kosmosa, a to je...
Je l' te neko nešto pitao? Praviš se pametan?
Da?
Da.
U redu.
Hvala!
Alo, to je moje! Ej! Alo!
Beži, bre, tamo!
Ćao.
Pogrešila si.
Pavle, ne bih ti savetovala da mi okrećeš leđa.
Izvini, je l' se znamo ti i ja?
Pa gledam te već duže vreme.
Devojko, ne vidiš da je zauzet?
Pa, sad ćemo da ga oslobodimo.
Ovo je super!
Kako se zoveš?
Vedrana.
Vedrana, ne želim da nam traćim vreme pa ću reći odmah.
Baš mi se dopadaju tako nepredvidljive devojke.
Ajde da se za pet minuta nađemo u muškom toaletu.
Što u muškom?
Pa, znaš i sama da je ispred ženskog uvek veliki red.
A... da.
Ti prva.
Šta je to? Ono za pišanje?
To je fontana Dišanova.
Fontana? -Da.
Kako je divna.
Samo sekundu.
Je l' nešto smešno?
Ne.
Ko je izabrao ovaj auto?
Ja. Sam si rekao da bude neupadljiv.
A gde si ti bio, magarče?
Ej, alo bre!
Sedi! -Pazi!
Jesi li dobro?
Jesi li dobro? -A?
Da. Ovo je bilo strava!
Šta si stao tu na sred puta!?
Budalo jedna!
Ćao! -Jesi li živa?
Ej nađite me sutra na recepciji hotela Beograd da vam platim to.
HOTEL BEOGRAD
MOSKVA RUSIJA
Pa...
Srećan let!
Ne brini.
Trudiću se.
Pa... zdravo.
Još jednom!
Noga!
Nikolaje Ivanoviču! -Sve u redu.
Izvinite, molim vas. Zamislila sam se.
U poslednje vreme si nekako pod stresom, a ranije si uvek razmišljala.
Nikojale Ivanoviču, a ja nikad nisam razmišljala...
Mogu li i ja? -Šta?
A da.
Dašo, je l' to plan da cele nedelje trenera mlatiš?
Ne, hoću da se posvetim svom blogu.
Šta?
Da, hoću da idem po prestonicama i da snimam.
Posle se vratiti i montirati. -Jasno.
Da, dok je Petja na Marsu trebaš se nečim zanimati.
Uzgred, ideš u Beograd?
Ne znam. Možda. Što?
Ništa, nego tamo imaš poznanika.
Tamo Pavle živi. Mislim bivši poznanik.
A svi dobro znamo šta biva među bivši poznanicima.
Ne nameravam da se vidim sa njim. -Što? Drugarski.
Samo budi oprezna, drugarice.
Teško je izdržati pred vrelim srpskim momcima.
Prekini! -Što? Tim pre što mu bračni status nije komplikovan.
Julija, kod njega je sve složeno. Ne može da izabere između plavuše i brinete.
Dobro jutro, komšija.
Ćao, Ljubomire!
Vasiona nam je podarila još jedan sunčan dan.
A može li ti vasiona podariti odeću?
Odeća je okov duše.
Dobro jutro, šefe.
Dobro jutro, šefe. -Dobro.
Molim vas da potpišete.
Dobro jutro, šefe. -Dobro. Dobro jutro, šefe. -Dobro.
Dobro jutro, šefe. -Dobro jutro.
Šta je?
Dobro.
A šta je ovo?
Slomio si nešto moje.
3 miliona evra za onu razvaljenu krntiju?
Ne, idiote! Za klozet.
Za pisoar.
To što si slomio je veliko umetničko delo.
Dišanova fontana.
Fontana?
A ovo šala neka?
Do viđenja, gazda.
Do viđenja, šefe. -Ćao.
Do viđenja, šefe.- Do viđenja.
Do viđenja, šefe. -Ćao, ćao.
Do viđenja, šefe. -Do viđenja!
Do viđenja, šefe.
Slušaj, mogu ja i sam. -Nije problem, ja ću. -Dobro.
Dve godine pre nego će napraviti fontanu,
Dišan odlazi u Njujork.
Obećavam da ću sve na Vikipediji da pročitam samo vas molim da me malo podignete.
Bojim se mraka. I visine.
Razbio si stvar koja je meni jako bitna.
Koliko razumem za tri miliona evra.
Bože, kako smešan.... Spusti ga malo.
Ne, bre, nemoj!
Drži ga i ti.
Dobro, dobro! Kunem se da ću sve vratiti!
Samo sad nemam te pare.
Ali zato imaš prelep hotel u centru grada.
Tata! Tata!
Vadi ga brzo i zatvaraj rupu!
Tu sam.
Je li moguće da opet maltretiraš nekoga?
Ja? Ne.
Samo razgovaram sa svojim starim, dobrim, poslovnim partnerom.
Oko hotela.
Kaži, sine.
Pavle?
Ćao. -Ćao.
Otkud ti kod nas?
Evo...
Vedro..
... ana.
Vedrana.
Izvini molim te što sam te onaj dan ostavio da me čekaš.
Bio sam strašno zauzet. Ja kad sam se vratio tebe nigde nije bilo.
Čekala sam te sve do jutra.
Pa, ja se oslobodio tek oko ručka.
Drago mi je što si ovde sa nama.
Vedranice, dođi ovamo na sekundu. Idemo, idemo.
Rafaelo "Portret mladića" 40 miliona evra
Je l' ono portret mladića?
Ne. To je neka riba.
Da, to je Rafaelova slika.
Dobra kopija.
Čika Dušan ima...
samo originale.
Ovo sve su...
Pavle...
Pavle, Pavle, Pavle.
Pavle, mislim da smo loše počeli.
Pa jeste. Hteli ste me malo ubiti.
Razmislio sam. Šta će meni hotel?
Vidiš...
Ja sam tebi rešio da poklonim svoju kćerku.
Moju Vedranicu.
Ali...
Šta ali?
Tebi se moja kćerka nije dopala?
Ma ne...
Vedranica je jedan od najlepših cvetova Srbije.
Ali ženidba...
To nisam ja. Ja sam više...
vuk samotnjak.
Vidiš, sve što želim za moju kćerku je da bude srećna i da mi rodi mnogo unučića.
A vidiš kako je kad se zvezde poklope.
Ti se njoj odavno sviđaš.
I još bolje... niko te ništa ne pita.
Je l' mogu da vam dam hotel?
Pa naravno.
DVE NEDELJE POSLE
Pristaješ li ti Vedrana da se udaš za Pavla...
Da budeš uz njega u dobru i u zlu...
U bolesti i zdravlju...
U bogatstvu i siromaštvu...
Dok vas smrt ne rastavi?
Ne pristajem.
Gde ti je venčić na glavi?
Što smo ga pravili? Treba da ti je na glavi.
Stvarno ne razumem je l' ovo tako komplikovano?
A vi... Šta je? Šta ste stali? Bucko, šta se smeješ?!
Mrš na posao!
Nemamo vremena! Brzo! Brzo!
Šta je ovo? Šta će harfa tu? Meni ovo ne treba!
Ovde je podijum za igru. Gde ste pošli vas dvojica?
Brzo nazad! Brzo!
Podijum mi je potreban za igru! Mislim stvarno?!
Nemoj da me pipaš! Nervozna sam.
Vidi...
Ni meni se sve ovo ne sviđa, ali ja volim i poštujem svoju kćerku.
Tako da ćeš i ti morati to da uradiš. Jesmo li se razumeli?
Jesmo, gospodine Dušane.
Odlično, zete.
Kad smo već kod roda, deda je oduvek hteo da dođe na moju svadbu.
Sva moja rodbina iz sela bi rado došla.
Je l' ja mogu njih pozvati?
Ne možeš. -Dobro.
Izvinite, moram na aerodrom da dočekam druga.
Samo požuri. Imaš probu.
Jesam li rekla da harfa bude ovde?
Tata, ja ovo više ne mogu! Sve je na meni! Sve!
Cveće, osoblje...
Zdravo. -Zdravo.
Imam ovde neku Ruskinju. Podseti me šta treba da radim?
Da? -Da li je tvojoj mami...
potreban zet? -A?
PRINCEZA IZ MOSKVE
Zdravo.
Ma daj, bre! Šta ti je? -Pa, napisao si princeza.
Ali ne takva. Zdravo. -Zdravo.
Kako si? -Daj usput ćemo pričati. -Usput?
Kuda? -Ovuda. Dobro.
Izvolite, ovo je za vas. Prelepi ste. -Hvala.
Šta vučeš? -Kamenje. -Kamenje? Koliko ih je?
Devojko, zdravo. -Zdravo.
Kako se zoveš? -Darija Kanaeva.
Darija, hvala bogu. Pa gde si do sad?
Ceo dan te čekam.
Pisala sam vam, kad imam let iz Pariza.
Naravno, da. Ja sam odgovoran čovek.
A šta da je avion sleteo ranije?
Nisi mislila o tome. Idemo!
Sačekajte! Rezervisala sam vodiča da me čeka sa tablom.
Stabli... -Ime na tabli.
A tablica, tabla. -Ime. Da.
Zaboravio sam kod kuće. Izvini, budala.
Ajde, idemo.
Idemo. -Da, da, da.
DARIJA KANAEVA
Ma jebo ti ja mater bezobraznu!
Ne... Nalevo!
Brže! Brže! Brže!
Je l' može brže to malo?
Jedan, dva. Usaglasimo korak. Jedan, dva!
Brže malo. Nalevo! Vuci na levo! Šta vam je?
Budalo, što si stao? Što si stao?
Nalevo!
Slušaj, treba da te upozorim.
Moja nevesta, Vedrana, ona je...
nije lepotica, ali...
zato je veoma...
visoka.
Sa dobrim i osetljivim srcem.
Sve ću ti objasniti.
Vedranice, voljena...
Gde si bio?
E pa, sve ću ti objasniti. Ovo je moj prijatelj Ivan.
I došao je iz Moskve. A ovo je moja Vedrana.
Moramo da proširimo ova vrata.
Hoćemo ljubavi, sve ćemo da proširimo. Mogu li samo sa Ivanom da porazgovaram?
Brate, nisi zadnji čovek u Beogradu. Povuci veze.
Ali ako Dušan povuče svoje veze, njegove veze povuku moje, onda oni mene.
Ne. Moraće se nekako sa tim živeti.
Govorim o Vedrani.
Daj joj hotel.
Hotel hrani mene.
Pa, dobro. Misli pozitivno.
Porodica, deca, novi život.
Možda si pronašao svoju sreću.
Sreću sam odavno izgubio.
Molim te, daj mi to... -Šta?
Stik. -Ovo? -Da. Hvala.
Idemo da jedemo u najboljem restoranu u Beogradu.
Nisam gladna.
Došla si da upoznaš srpsku kulturu.
Ovaj restoran, od mog brata, to je najbolji restoran.
Imaju ćevapčiće! Ovakve, velike.
A vi ste stvarno vodič?
Ja? -Da. Naravno.
Znaš li kad su osnovali ovaj trg?
Ne znaš jer nisi vodič. Ja jesam i znam.
To je bilo hiljadu i davno...
Kad su Turci bili u Srbiji.
Vodič iz Beograda
To te ja zovem. Proveravam vezu, da li radi roming.
Ko ste vi?
Umirući labud...
čije srce je ranila tvoja lepota.
Jasno. -Stani, stani! -Ne diraj me!
Daj kupi parfem. Original, original. -Užas!
Dvadeset evra.
Daj samo plati za benzin. Pedeset evra.
Ma kakav benzin? Zvaću policiju. Razumeš?
Ne, dobro. Nemoj policiju.
Dobro došla u Beograd!
Vrati mi stvari!
Stani!
Dašo?
Zdravo. -Zdravo.
Kako prijatno
i bolno te videti.
Izvini.
Gde ćeš? Baš smo lepo ležali.
Izvini, glupa šala.
Drago mi je da te vidim.
Kako da pozovem policiju? Ukrali su mi sve stvari i...
Pasoš je ostao u jakni.
Ne brini se. Sve će se brzo naći.
Tim pre što me ovde svi u policiji znaju.
U dobrom smislu.
Kako ću bez pasoša? Ni jedan hotel me neće primiti.
Moj prima bez pasoša.
Naravno, ne sve. Samo tebe.
Odnosno, proputovala si pola Evrope
došla u Beograd, znala da sam tu i nisi mi se javila? Zašto?
Zato što smo se rastali pre četiri godine i ne komuniciramo. Zato?
Zdravo. -Zdravo.
Luks... predsednički.
Možda.
Čuj, poznajem Beograd bolje od bilo kog vodiča.
I neću sebi oprostiti ako ti ga ne pokažem.
Mislim grad.
I ovaj što mi je ukrao stvari je isto rekao.
A ja ću danas ukrasti tebe.
Mislim, ako nisi protiv.
Šta ćeš ti ovde?
Ej. -Planiraš da propustiš celu probu.
Ne. -Zdravo.
Ko je ovo?
Poznanica iz Moskve. Slučajno se sreli.
Lepa poznanica.
Ma da, šta ti je. Pogledaj na šta liči.
Nos mali, vitka, sva je tako nekako...
Kako god.
Čekam te tamo.
Ne! Ne može tamo harfa!
Moja sestra, Vedrana. Udaje se.
Jedva smo ga našli.
Nije te poljubila kao sestra.
U kom smislu.
Šta ti je? U Srbiji je to običaj.
Stvarno? -Ma da.
Izvinite. -Ej, ćao.
De si, bre.
Ključ daj.
Hajde, idemo. Idemo.
Ti se raspremi, ja ću doći za tobom.
Krenućemo sa ekskurzijom. Može? Odmori!
Ja se ne derem ja tako pričam!
Brate!
Spreman sam za najbolju klopu. -Večeras. Ajde sa mnom.
Aj me molim te sad zameni.
Budi ja na ovoj probi za svadbu.
Sa tom ludačom?
Moram hitno da odem.
Reč srpskog ne znam.
A kako si komunicirao sa devojkama?
Na jeziku tela.
Brate, slušaj, samo treba da stojiš.
Brate...
Večeras ću dve specijalistkinje za jezik...
Dovesti u tvoju sobu.
Ja ću da vam pomognem.
Opa! Vidi, vidi!
Mladoženjica naš.
Uopšte mi se ne sviđa ova mala.
Meni se sviđa.
Mislim da je lepa.
Ma nisam mislio u tom smislu. Možda je njegova ljubavnica.
Šta ćemo da radimo? Da zovemo čika Dušana?
Da zovemo čika Dušana i šta da mu kažemo? Videli mladoženju sa devojkom?
Ko je ona? Šta je ona? Ništa nemamo pojma.
Je l' rekao da ga ne zovemo zbog sitnica?! -Šta da radimo?
Pali taj auto.
Idemo da vidimo šta će da rade.
Kako je strava! Prelepo.
Da.
Čuo sam da si se udala.
Da.
Aj me fotkaj. -Naravno.
I kako je porodični život?
Normalno.
A jesi li se ti oženio?
Ne.
Za sada.
Paša...
Obećao si mi ekskurziju.
Hajde.
Nalazimo se na kuli Gardoš. Odavde je prelep pogled na stari grad Zemun.
Zemun je nekad bio drevni grad, sad je deo Beograda.
Ovde žive... -To sam pročitala u putopisima.
Reci mi nešto što samo domaći znaju.
Ovde nije uvek sigurno. -Šta?
Nekad tako duva sa Dunava da oduva turiste.
Idemo.
Zašto onda puštaju ljude? -Idu na svoj rizik. Idemo.
A kuda tako žuriš? -A?
Znaš li koliko ima znamenitosti u Beogradu?
Treba sve uspeti pogledati. Koliko ćeš biti ovde?
Ne znam. A jesi li zvao zbog pasoša?
Pasoš?
Naravno. Već rade na tome.
Stani! Ajmo za njim!
Daj da ti pokažem našu poznatu padinu.
Po čemu je poznata? Pa to je padina.
Zato što je u isto vreme spust i padina.
Logično.
A znaš kako se kod nas sporo donose odluke.
Ozbiljno.
Ljudi se okupljaju na trgu. I tamo odlučuju.
Da li je spust?
Idemo, idemo. Hajde, hajde.
Brže, brže. Dok nisu nešto usvojili.
I tvoje ime, takođe. -Paša! -Hajde, hajde.
A kuda bežiš? -Kuda bežim?
Evo, ulica Bežanijska. Vidiš?
Znaš li šta to znači?
Ima stara srpska legenda:
što pre prođeš kroz ovu ulicu, to će te manje nevolja stići u životu.
Šta tražiš? -Ovamo!
Ovuda!
Paša? -A?
Ma šta ti je.
Rastali smo se pre sto godina. Ne sećam se ni kako se zoveš.
Zoja.
Klava.
Ekskurzija. -Kakvo je to ime?
Ukratko, ovo je umetnički kvart. Ne, hvala.
Okupljaju se umetnici, rade slike, a slike na zidovima se nazivaju murali.
Jesam li to ja?
Ne.
To je samo neka devojka.
A ko je naslikao? -Ne znam.
Ne poznajem ove umetnike, retko sam ovde.
Zdravo, Pavle. -Ćao, ćao.
Malo sam se umorio.
Takav si tempo nametnula. Ajde da idemo u hotel.
Još uvek pamtim tvoje mere. Nadam se da se nisi udebljala. Čekam te u 8 u hotelu.
Čika Dušane, mi smo videli nešto...
Ukratko, videli smo Pavla sa devojkom.
Čovečanstvo je na pragu nove ere.
Ilon Mask šalje ljude 55 miliona kilometara da bi kolonizovao Mars.
Lete da bi naša vrsta nastavila život na drugoj planeti.
A vi mi pričate o nekom Pavlu sa nekom devojkom.
Koja devojka?
Ej ljubavi, gde si ti?
Izvini, bio sam strašno zauzet. Haos pred svadbu. Kako ide?
Katastrofa!
Dečko nema veze sa plesom.
Idem da piškim.
Skroz me izgazila.
Brate...
Ima stara srpska izreka: u nogama nema istine.
To je ruska izreka. -Međunarodna.
Sekundicu.
Gospodine Dušane! Kako ste?
Znam šta želite da pitate.
Ko je ona devojka? -Investitor iz Moskve.
A zašto si sa investitorom iz Moskve bežao od nas?
Zato što ste... idioti!
Prvo bijete, a posle toga postavljate pitanja.
Kako čovek da investira u takvim uslovima?
A šta će tebi investitor?
Pa kako šta će mi? Moram malo da raširim biznis.
Nećemo valjda Vedranica i ja celog veka da budemo na vašoj grbači?
Hoću da obezbedim budućnost za vašu kćerku.
Izvini, zete. Malo sam se uznemirio.
Nema veze.
Hajde da ti i ja odemo do mene. Sednemo, da popijemo po rakijicu.
I da o svemu porazgovaramo kao ljudi.
Povedi svog ruskog druga.
Kuda?
Smiri se. Zovem na piće.
Ne pijem.
Dušane, ja bih vrlo rado išao sa vama, ali sam tako umoran od ovih pregovora.
Pa idem da...
spavam.
U sedam popodne?
Da, pa dok se okupam.
Sutra moram rano da ustanem, imam neke obaveze.
Ne znam da li ste u toku... Ženim se.
A gde ćeš ti?
Nigde.
Ležim, čujem neke zvuke pa da vidim šta se dešava.
Što si se tako sredio?
Kako? Šta, čovek ne može da spava sa stilom? Ne razumem.
A kako treba da izgledam? Kao on?
Slušaj, Dušan nas je zamolio da stražarimo da se ti lepo naspavaš.
Ajde sad idi i lepo spavaj.
Nemojte da pravite buku.
Evakuacija.
Shvatio sam. Ljubomorni muž? Poreznici?
Mnogo pitaš.
Evakuacija gazde.
Šefe, jeste li dobro? -Dobro, dobro. Hvala.
Svima bonus. Vidimo se.
Ulica Skadarska.
Duša Beograda noću.
A zašto me nisi upozorio da je kaldrma?
Mislio sam da si upoznata.
Ne znam, prestao sam biti vodič. Spremila si se.
Sad ću ispraviti.
Kuda idemo?
Da malo prezalogajimo.
A ovo je malo?
Ma šta ovde ima? Par ćevapčića, malo ajvara,
papričica, Gorki list. Laka, laka zakuska.
Ukusno?
Da.
Da li je dama raspoložena za neku pesmu?
Pita zašto si pošla u štiklama?
Hoćeš pesmu?
Hoću.
Možete li me pratiti?
Mašala!
Improvizacija?
Ne, to je stara srpska pesma.
Hoćeš vina?
Bolje da prošetamo, ne bih da sedimo na jednom mestu.
Hoću da snimim grad.
Čuj, Dašo, ja sam ti drugarski pevao.
Kod nas u Srbiji ima izreka: drži prijatelje blizu, još bolje uz sebe.
Sve je u redu.
Pa gde ste pošli?
Nismo odsvirali naš honorar.
Nema veze. Sve je u redu.
Ma ne, nismo prosjaci.
Mi smo muzičari, imamo svoj obraz.
Hajmo.
Sad su oni sa nama.
Istina ne znam koliko dugo, ali su sa nama.
Hvala za ovakav uzbudljiv dan.
Možemo ponoviti. Na primer sutra.
Dobro.
Laku noć. -Laku noć.
Kog ste đavola sinoć otišli?
Hteli smo da spavamo.
Spavaćete kad ja to budem rekao!
Šefe kunem se, nećemo ih ispustiti iz vida.
Ma nemoj!
A ko je ono tamo?
Ajde, šta čekate?
Čuj, imam neka posla...
Mala, ne mešaj se. -Paša...
Sagni se. -Ne mogu.
Mi smo se uspavali. Izvinite.
Idemo, idemo.
A ko je to bio?
Huligani.
Halo. -Pavle, pa gde si ti?
Evo tu sam, zujim po gradu teško je reći.
Ajde zete vrati se. Neće te niko dirati.
Porodica je za mene svetinja.
A sa porodičnom prijateljicom, šta će biti?
A ona? Ona neće dobro proći.
A je l' možemo nekako da vidimo da taj problem, da ga rešimo?
Ne možemo da rešimo.
Udarila je mene. Udarila je mog bratanca.
Uvredila je čitavu moju porodicu.
Dobro.
Ako se ne vratiš iz ovih stopa završićeš u bunaru zajedno sa njom.
Važi, važi. Ajde, ćao, ćao.
Pavle?
Idemo na aerodrom.
Slušaj...
A nije ti čudno što te napadaju u sred bela dana.
Možda da se obratimo policiji?
Ma jok. Što bi? I onako imaju dosta posla.
A da li su našli moj pasoš i stvari?
U procesu su.
Ne idemo na aerodrom, idemo na Adu Ciganliju.
Rekao si aerodrom.
Aerodrom. Aerodrom. Aerodrom.
Zašto aerodrom? Jer se vraćamo.
Život! Dosta iznenađenja.
Ono što ću ti sad pokazati ni jedan vodič ti to neće pokazati.
Prosto da ne poveruješ.
Kakav divan cvetić je stvorila vasiona.
Ljubomire, burazeru, pa dobro bre je l' možeš da obučeš gaće pred ženom?
Žena, muškarac - koja je razlika? Duša nema pola.
Je l' možeš da natakneš gaće na svoju dušu?
Telo i jeste odeća duše. Ti nosiš dvoje gaće?
Možda da uzmemo taksi?
Ne, ne treba. Bolje vodom, brže ćemo.
Ej, hoćete li vi to sa nama?
A kako drugačije?
Dobro.
Paša? -A? Šta se dešava? Samo mirno.
Je l' znaš koji je danas dan?
Sreda?
Moj rođendan.
Ovo mi daješ za stalno?
A ja kad god dođem tebi je taj dan rođendan.
Hvala, Pavle. Došao je Pavle.
Mi se tako šalimo. Nije pravo oružje.
Idemo, idemo.
Došao je Pavle, Pavle je došao, došao je Pavle!
Došao je Pavle.
Gde si, bre? Brate! -Jesi li dobro?
Pavle!
Drago mi je da te vidim.
Paša! -Kole! Probaj moju novu rakiju.
Kako ste? -Dobro sam ja, ali deda ti nije dobro.
Moraš da ga obiđeš, imao je infarkte. Jako mu je loše.
Molim te idi.
Dašo! -Da? -Idem do dede, izgleda da mu je loše.
A ti jedi ovde. -Naravno, naravno.
Sramote!
Sedi, sedi.
Zdravo.
Jao vidi kakva je mršava. Da nema gliste?
Budalo! To je danas takva moda da budeš mršav.
Izvinite?
Vidi joj kukove. Ta više od jednog neće ni da rodi.
To drugi rade danas ona ne mora ni da rađa.
Ništa, bre, ne znaš ti!
Šta?
Ništa, ništa.
Jedi. -Jedi, jedi.
Gola si! -Šta? Obuci to, gola si.
Naravno, odmah. Evo!
A gde ste kupili tu jaknu? -Šta?
To je moja haljina. Gde ste našli tu haljinu?
Odakle vam moje stvari?
Šta se slavi, šta se pije?
Ti!
Ja?
Dolazi ovamo! Stani!
To je moj brat blizanac, nisam ja.
Šta radiš ti? -Ništa.
Gde si?
Ko je to?
Niko.
A tu si! Vrati mi pasoš. Vrati mi pasoš.
Žene se bacaju na tebe? -Ljubavi, nije kako misliš. Majke mi.
Za koga sam se ja udala?!
Beži, beži!
Deda!
Pavle, dedino! -Gde si, nemoj da ustaješ.
Koliko se dugo nismo videli, jao kako sam srećan što te vidim.
Jao što si mi lep. -Kako si?
Odlično! Juče sam imao infarkt, ali mali. Taman za moje godine.
Nemoj ništa da brineš.
Nego, čuo sam da si doveo mladu u selo.
Je l' to istina?
Tako si čuo?
Da. Ti znaš da ja maštam da pre nego što umrem još samo tebe da oženim.
I gotovo sve.
Hajde da ja vidim tu tvoju lepoticu, da je vidim.
Hajde, hajde.
Dobro je, deda Miloše.
Okupismo se.
Brzo ste se okupili.
Eto, došao je i taj dan da ja vidim
mladu svog voljenog unuka Pavla.
Da, videćeš je.
A gde je Daša?
A šta? To je tvoja mlada?
O tome sam baš hteo da pričam...
Paša...
Paša, Paša... -Tamo!
Gde je Paša? Paša, pomozi!
Reci joj da mu nisam ljubavnica.
Jesi normalna ti? To je Pavlova mlada.
Čuješ šta ti kaže, to je Pavlova mlada?
Došla žena iz Rusije, ja joj selo pokazivao.
Ova nije normalna.
Milenice, smiri se. Spusti sekiru.
Diši, diši.
Pavle, je l' to istina?
Istina.
Onda ništa.
Volim te. -I ja tebe.
Šta kaže? -Voli ga.
Tišina, bre!
Ko je to? -Deda.
Bili ste ljuti na našeg Pavla što nas nije zvao u Beograd na svadbu.
Zvali ste ga kojekakvim imenima.
Idiot, kreten, beogradski picopevac.
Sve sam ja smislio.
Ja sam verovao u Pavla da nas neće zajebati.
I nije zaboravio da nas pozove na svadbu u Beograd
nego je doveo svadbu u naše selo.
Svadba?
Usadba. Slične reči.
Šta se dešava?
Saznali su da si Ruskinja, a ovde veoma vole Ruse.
Kad je Putin došao sva Srbija je na ulice izašla.
Hajde, ovde. -Hajde. -Sedi.
Daj rakije. -Još, još.
Hvala.
A šta je ovo?
Stara srpska tradicija.
Srca na stolu.
Mislim da znam tu tradiciju.
Kada Rusi zovu selo na svadbu. Usadbu.
I isprose devojku za momka. Da?
Dokle? Oduzmite mu više to zvono.
Drage moje komšije.
Ovo je nadam se sunčan dan. -Izvini, hteo sam ti priznati.
Kada? Na našoj srebrnoj svadbi?
To je sve zbog dede. Ceo život je maštao o mojoj svadbi.
Znajući mene, možda ne uspe.
Tim pre jer je juče imao infarkt.
Kod tebe je to uvek tako.
Prvo slažeš, a onda se sve pretvori u lavinu.
Izvini.
On će sad završiti i ja ću priznati. Dobro?
I nije me stid da priznam to pred čitavim selom.
Šta mu je? -Deda. Doktora zovite.
Ništa, ništa. Omanji infarkt.
Dobro, podržaću te. -Da budu sto godina u braku.
Živeli! Živeli!
Opa, mlada.
Dašo, šta ti je? -Šta je?
Samo se malo uzme. -Da? -Da.
Razumem.
Šta je? Šta gledamo? To je ruska tradicija. Aj živeli!
Šta? Šta je ovo?
Muško.
Šta se dešava?
Zdravo. -Zdravo.
Samo da joj pasoš dam. Pasoš.
Pasoš! Hvala.
To je moj svadbeni poklon. -Super!
A stvari ću da skupim i daću ti.
Ma daj, već si razdelio. -Razdelio?
Sve sam razdelio, besplatno. Budala.
Slušaj, a njega svi vole? -Koga?
A Pavla. Znaš, on nam dosta pomaže.
Ne znam kako bi živeli bez njega.
Da? A kako vam pomaže? -Kako? Sve je izgradio.
Put je izgradio.
Unajmio je autobus koji vozi decu u školu.
Njegov drug je najbolji doktor u Beogradu.
Kod nas dolazi svaki mesec, da pregleda.
Znaš, sav taj novac hotel, sve to što zaradi
sve ovde šalje. U selo.
Uzmite mu više to zvono.
Ljudi, u Rusiji je tradicija da se na svadbi viče "gork".
Pa meni je logično da se mladenci za to vreme ljube.
Ali mi smo u Srbiji.
Ali je mlada Ruskinja.
E onda: gorko, gorko.
Paša, šta se dešava.
Lavina.
Ne brini, neću te ljubiti.
Šta, šta da im kažemo? -Gorko, gorko, gorko.
Dašo, šta ti je?
Imaš muža, sutra ćeš mu se vratiti. -Neću.
Petja.. -Dašo...
Već smo hiljadu puta pričali.
Vidi... Ti ne razumeš.
A kako da razumem?
Letiš na Mars. Na drugi kraj, nećemo se više nikad videti.
Dašo, let na Mars je let početka.
Početak nove ere.
Čovečanstvo kolonizuje drugu planetu.
I to sa Ilonom Maskom.
Pa da, samo što on ne leti.
To nije važno. Let je njegova ideja.
Razumi. Porodica, deca, pas, sve je to dobro
ali dati život novoj planeti...
Tako da, idem.
Šališ se?
Ne, šališ se.
Kao što se ja volim šaliti.
I još gore.
Na Mars. Na drugi kraj.
Glava će mi eksplodirati.
Neće. Nije ni meni kad mi je rekao zašto se razvodi.
A niste probali vezu na daljinu?
Izvini.
Zašto nosiš prsten?
Da mi takvi kao ti...
ne bi dosađivali.
Idemo da plešemo.
Pomozite mi, molim vas.
Zvao sam ga, ne javlja se. Molim vas, pustite me.
Dobro, pustite ga. -Drži ga. Ne mogu sam. -Što?
Bojane, šta si stao? Pomozi Nebojši.
Izvucite ga.
Ivane, Ivane, Ivane.
Nisi loš drug.
Stvarno? -Da.
Siguran sam da ćeš naći zajednički jezik sa Vedranom.
Dok se ne vrati njen mladoženja ti ćeš joj biti zabava.
Zabava? -Da.
Da, Ivane, Ivane.
Dobro, laku noć. Lepo spavajte.
Vi nemojte.
Srećno! -Čekamo prinovu.
Idemo, idemo.
Ne brini, brzo će se razići pa ću ja otići.
Šta je ovo?
To je napitak da bi tvoj vojnik čuvao stražu celu noć.
To je da glava ne boli posle veselja.
Evo. Razilaze se.
DUŠAN
Srećko, brate...
Aj me odvezi u Beograd.
Popio sam.
Pa ti ni nemaš dozvolu.
Uđi.
Ustajte, Pavle ode.
Znate, Dušane možda i bolje što ste onaj razbili.
Ostalim je značajno porasla cena. Ali ne preporučujem da ovaj razbijete.
Dve pljačke za mesec.
Sad te pisoare čuvaju bolje nego predsednika.
Ovo nije pisoar.
Ovo je umetnost.
Sačekaj me, sad ću ja.
Šefe, pogledajte koga smo našli. Ali nismo ga tražili, sam je došao.
Gospodine Dušane, otkazujem svadbu.
Ne mogu da se oženim vašom kćerkom. Eto...
uzmite mi hotel.
Hoćeš da rastužiš moju kćer?
A šta će joj ništarija kao ja?
Slažem se, ne znam ni sam. No, sviđaš joj se.
Ali u Srbiji realno ima toliko visokih i lepih momaka.
Ja sam po tim merama 3 plus, 4 minus maksimum.
Ali zato imam hotel u centru Beograda, a s vašim vezama možete otvoriti kazino
a u kazinu striptiz klub.
Zamislite, goli krupije. Zamislili?
Ne, čekajte. Zamislite devojku, a ne momka.
Nema ga takvog u Beogradu. Golo kazino.
Ala ste ga lepo zalepili.
Ko nov je.
Zato što i jeste novi.
Spusti to na mesto.
Samo jedno pitanje.
Što su tako skupi? Kad ih ima više.
Koliko ih još ima?
Oduzimam ti hotel!
Pošteno.
I sutra se ženiš mojom kćerkom.
I to je u redu.
E tako.
Hvala.
Pozvaću tvog dedu i celo selo na svadbu.
Hvala.
Ako budeš pokušao da bežiš njihova tela će plivati po Dunavu.
Idem da im prenesem.
Nigde ti ne ideš.
Dobro.
Moram pozvati zelenaše iz Moskve i zamoliti
za 100 miliona.
Mislio sam da će klub sam zarađivati kad ga otvorim.
Blago tebi.
Imaš svoj biznis u Moskvi.
Slobodan si.
A ja? Živim u zlatnom kavezu.
Imam mnogo para, ali ne mogu nigde da odem.
Jer mi ne da tata.
Ej vidi ovo.
Raritet.
Ljubavi, stigao je Pavle.
Paša došao? -Da. -Sutra ćete pričati.
Idi u hotel.
Hoćeš da ostaneš kod nas? Imamo baš dosta soba?
Da. Dobro smo se ispričali.
Onda će neko da ti sredi sobu.
Šta da kažem Daši?
Reci joj...
Nemoj ništa da joj kažeš. Sam ću je nazvati.
Dobro, bre! Dosta je više sa sviranjem.
Nemoj da me čekate više.
Ma ko ga jebe! Daj mu.
Kusur.
Trebali smo još dve pesme odsvirati.
Ajde beži tamo. Dođi 'vamo.
Ej, telefon sam ostavio. Zaboravio sam telefon u kolima.
Stvarno moram da pozovem. Srećko! Stani!
Dušan je rekao da nema poziva.
Stvarno moram.
Idi da spavaš.
Ti voliš ranije da legneš.
Idemo. Ajde.
Zdravo.
Zdravo, Dašo.
A ti... A to te Paša pozvao na svadbu?
Zaboravio sam. Verovatno.
A kakvu svadbu?
Pašinu i Vedraninu.
Nisi u toku?
Kuda ćeš? -Na aerodrom. Ja ću te odvesti.
Zvala sam taksi.
Ja sam te dovezao, ja ću te i odvesti.
A i deda hoće da se oprosti od tebe.
Idemo.
Znaš li šta je Dišanova fontana?
Ne, ne znam.
Razbio je taj toalet. Ali to nije toalet, nego fontana.
Umetnost.
A on je to uradio slučajno. On je dobar čovek.
Sada je Dušanov dužnik.
I zato sad nema ništa.
Nema hotela.
Samo užasnu mladu.
Danas će biti svadba.
Sam je kriv.
Stalno laže. -A ne laže.
Zaobilazi istinu.
Koja je razlika? Jedno te isto.
Velika. Laž je greh.
A zaobilaženje istine prinudna mera.
To je sve radi ljubavi.
Kakve ljubavi?
Voljeni ne obmanjuju. Da je odmah rekao našli bi izlaz.
A sad nek se snalazi sam.
Pažljivo.
Što smo uopšte ovde došli?
Idemo, idemo.
Ja sam svoju Srebru sa 18 godina sreo.
I odmah sam je zaprosio.
Ona je pristala. Venčanje je bilo veselo.
Ali posle dođe porodični život.
Mali nesporazumi, svađice, kao i kod svih ljudi.
Jednom smo se tako posvađali da je skinula prsten i bacila u reku.
Kad sam to video i ja sam skinuo svoju burmu i bacio u reku.
Posle toga mesec dana ni reč nismo progovorili.
Ni jednu jedinu reč.
Na kraju, nisam izdržao.
I uzeo sam nož.
I sa tim nožem sam izrezbario dve burme.
I opet je zaprosio.
Napravimo drugu svadbu. Celo selo je bilo veselo.
I tako to je bilo nešto kao tradicija. Toliko nam se to svidelo
da od tad kad god se se posvađamo ja je isprosim i napravimo svadbu.
I tako pet, šest, sedam puta. Ko će se sad setiti?!
A onda je Srebrenka umrla.
Zato sam sanjao da oženim Pavla da se setim
tog vremena kad sam se mirio sa Srebrenkom.
Zato Dašo, pomiri se s Pavlom
dok još možete da započnete sve ispočetka.
Idemo u hotel.
Hajde Dašo.
Da budeš uz njega u dobru i zlu.
Mogu li dobiti vašu pozivnicu.
U bolesti i zdravlju. Bogatstvu i siromaštvu.
Paša! Ovde sam. -Dok vas smrt ne rastavi.
Nije to ta svadba.
Ovde je bila proba. Izvinite, oprostite.
Svadba je u drugom restoranu. Na svežem vazduhu.
Što mi nisi odmah rekao?
Ti si rekla da idemo u hotel i ja te dovezao.
Otkud sam znao je l' hoćeš u toalet ili tako nešto.
Idemo.
Čujte, sad nemam novac. Razumete.
I ja...
Odvratno, kiselo.
Dobro pa sam se pripremio. -To je staro vino.
Šta radiš? Vidiš kakvi su gosti. Daj pusti to, pusti.
Ako te Dušan vidi znaš šta će biti sa tobom.
Šta sebi dozvoljavaš? Kome sam poručio skupi šampanjac?
Hoćeš da piješ brlju tamo sa seljacima? Gubi se!
Dragi gosti, molim vas za malo pažnje.
Molim vas, naše mladence pozdravite jednim velikim aplauzom.
Vedranu i Pavla.
Ne razumem. A gde je tvoja lepa mlada?
Začepi, Đole.
Iznesite...
Dragi gosti, molim vas da se vratite na svoja mesta.
Pre svega želim da vam zahvalim jer ste se danas okupili ovde.
U slavu večne ljubavi.
A koja je cena večne ljubavi?
Šta pokloniti mladencima na ovaj njihov svečani dan?
Posle kraćeg razmišljanja odlučio sam da naravno
poklon bude Rafaelova slika.
Meni su onomad nudili 40 miliona dolara za ovu sliku,
ali ja sam je namenio... -Koliko? -40 cigli.
za svoju kćerku jedinicu i njenog izabranika.
Deco moja, pošto sam odlučio da živite sa mnom
Ova slika posle svadbe ide u galeriju.
Pa ćemo tako zajedno moći da uživamo u njoj.
Ma ko je ova?
I gde je ona lepa mlada?
Đole, nemoj. Ćuti, molim te.
Zašto? -Ko je zvao ovu budalu?
Sine, smiri se.
Nabij Rafaela u dupe.
Vedrana! -Šta je? Prekini, na svadbi smo.
Mrš!
Čika Dušane, ja ću da je smirim.
Idi i smiri svoju familiju inače će svi da plove rekom.
Jasno? -Dobro. Mrš!
Idi i upokoji Vedranu.
Mislite da smirim? -Da, smiri.
Da? -Ne znam srpski.
Gugl prevod.
Naravno.
Molim te, sedi mirno. Inače će nas pobiti sve.
Deda, deda.
Moram da poklonim pesmu za naše mladence, iz moje mladosti.
Paša!
Dašo, šta radiš ovde?
Spasavam te. Idemo, dok deda odvlači pažnju.
A ne, ne mogu. Dušan će sve pobiti.
Čoveče, pusti ga. Stariji čovek.
Nemojte molim vas. To je moj deda. Nemoj da ga diraš.
Da?
Ej, što mi diraš muža?
Smirite se, smirite se.
Gospodine Dušane, zašto tako? -Obezbeđenje.
Tako je lep dan. Hajde da se svi lepo provedemo.
Smirimo se, smirimo.
Čika Dušane, molim vas.
Ajde da probamo ovo da rešimo kao civilizovani ljudi.
Pusti me. -Čika Dušane. Vidi koga sam našao.
Ona mi pravi probleme. U bunar s njom.
Ljudi, ajde da smirimo strasti i da...
Udri gradsku bagru!
Pusti je!
Paša, sagni se dole.
Ne glupiraj se deda, ćorav si.
Ja ćorav? Sad ćeš da vidiš.
Sve u redu? -Da.
Dušane, molim vas. Da ovo prekinemo da svi ostanu živi.
U pravu si.
Nebojša!
Kretenu jedan, dođi ovamo da pomogneš.
Kako ti je? Sviđa ti se? Dosta mi te je!
Dajem otkaz! Razumeo?
Rekla sam ti da je pustiš.
Dosta!
Dođite ovamo!
Šta se dereš? Šta ćeš s tim nožem?
Da nas namažeš puterom?
Dođite ovamo. Dovedite zatvorenike.
Pavle, nećeš. -Jesi li siguran?
Molim te, tom delu je pet stotina godina.
Sve ih pusti.
I zakuni se da nikome neće faliti dlaka s glave.
Zakuni se.
Evo kunem se u zdravlje svoje kćerke Vedrane.
Pustite ih. Pustite ih sve. Rekao sam odmah!
Puštaj džukelo.
Dobro. Ajde, ljudi ništa. Spremamo se i idemo.
Nikuda vi ne idete.
Čoveče, pa obećao si. Zakleo si se u zdravlje svoje kćerke.
Moja kćerka je zdrava ko kobila. Neće joj biti ništa.
A vi svi idete, znate kuda.
Šta kaže? -Svi pod zemlju.
Idi, bre, kćerko.
Dosta, tata!
Šta je bilo, sine?
Ne treba mi ovaj beogradski pevac.
To sam ja smislio.
Dok Pavle nije bio tu samo je Ivan bio sa mnom.
On?
Tata ja ga volim.
Njega?
A i on voli mene.
Pa, nisam znao.
Idite i vratite sve moje goste nazad. Brzo!
Ivane.
Da ga zagrlim? -Da.
Ivane. -Dođi i ti.
Vanja, hvala što si me zamenio. A šta je to bilo?
U Moskvi imam dugova velikih ko kuća. A uz Dušana ću biti miran.
Ima svoj klub u Moskvi. Ima mnogo para.
Moći ću da pobegnem iz ćaletovog zatvora.
Šta misliš, jesam li mogao naći lepšu?
A ti mislila da mi se ne dopadaju čvarci.
Zdravo, riđa.
Tačno sam znala.
Uvek sam govorila, da bivši Srbi ne postoje.
Ima li kakvih planova?
Dugo se niko nije venčavao.
Miša mu.
Daška, tako sam srećna.
Rasplakah se, oprosti.
Dobro, bre. -Ćao.
Odavno se nismo venčavali.
Pa da.
Deda! -Molim?
A što si se pretvarao da si slep?
Pa onaj ko vidi, taj ne vidi pravu istinu.
Kakvu istinu?
Pa, na selu se samo radi i radi a onda od uživancije nema ništa.
Zato sam to smislio.
Šta se... Šta se ovde dešava?
Šta je ovo? Šta se ovde dešava?
Sram vas bilo. Šta slavite?
Propustili ste mene da pozovete.
Bako, baš dobro što si došla. Evo, imamo svadbu.
A čija svadba?
Dašina i moja.
A ko je ovo? -Moja baba.
Ja baba Pavlova. -Shvatila sam.
A ovo je vaš muž? -Jeste, moj muž.
A on mi je pokazao vaš grob, nedavno.
Grob?
Šta si joj pokazao, prevarantu jedan?
Pokazao sam joj da ne bi raskinuli kao nas dvoje posle prve svadbe, razumeš?
A i nije ćorav. Samo se pravi već 10 godina.
Ubiću te! -Bako, nemoj. Smiri se.
Lažeš! -Nemoj baba da ga biješ, opet!
Lažeš svoju ženu već 10 godina. Šta se dešava? -Ne tuci ga, molim te!
Ko koga bije? -Ona njega, ali iz ljubavi.
Deda, bre, nemoj da je nerviraš.
On je lagao. -Lagao. Isto iz ljubavi.
Na koga me podseća. -A što sad počinješ?
Ubiće jedno drugo.
To je normalno. -Normalno?
To je sve iz ljubavi. Kunem se.
Ma kakve ljubavi? -Velike ljubavi. Kao u nas.
I ti stalno lažeš. -Ne lažem, samo nekad nešto ne kažem.
Volim te. -Šta? Volim te.
Ne viči na mene. Voliš li me? -Volim.
Volim te.
Prevela: nAnaD